Szakértő: Oroszország sehogy se jár rosszul, Ukrajna kurszki támadása viszont nem sok mindenre elég
![](https://cdn.mandiner.hu/2024/09/K_t89B6QWSsav7URUHF5UmBlBlQjvT-8Fe56TXK_IIA/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2FhNzMxYmZlYmEzOTRiMjY5ODk0NjczMGUwN2I2MTdh.jpg)
Resperger István ezredes beszélt az Inforádió műsorában.
![](https://cdn.mandiner.hu/2024/09/K_t89B6QWSsav7URUHF5UmBlBlQjvT-8Fe56TXK_IIA/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2FhNzMxYmZlYmEzOTRiMjY5ODk0NjczMGUwN2I2MTdh.jpg)
A Führer ellen addig negyvennél több merényletet kíséreltek meg, s egyik sem járt sikerrel.
Nyitókép: RALF HIRSCHBERGER / AFP
Az összeesküvést főként a katonai vezetés szervezte, több tábornok (Erwin von Witzleben, Ludwig von Beck, Friedrich Olbricht) már 1938 szeptemberétől terveket szőtt Hitler megbuktatására, csoportjukkal polgári politikusok is tartottak, mint Carl Goerdeler, Lipcse egykori főpolgármestere. A hadseregben kiépültek az ellenállás fészkei, amelyekhez szép számmal csatlakoztak fiatalabb tisztek is, mint a régi porosz nemesi családból származó Claus Schenk von Stauffenberg ezredes.
Az összeesküvők több ízben próbálkoztak - sikertelenül - a Führer meggyilkolásával, 1943 során pedig kidolgozták egy széles körű összeesküvés, az úgynevezett Valkűr-hadművelet tervét. Legfőbb céljuk Hitler és a rendszer legfőbb vezetőinek likvidálása, az SS és a Gestapo semlegesítése, a hatalom megragadása volt, hogy béketárgyalásokat kezdjenek.
A puccsisták terveit támogatta Günther von Kluge, a nyugati front parancsnoka és Erwin Rommel tábornok, az „afrikai hős” is – a Valkűr sikere esetén nekik kellett volna fegyverszünetet kötniük a szövetségesekkel. Stauffenberget 1943 októberében átvezényelték a tartalékhadsereghez, amelynek parancsnoka, Friedrich Fromm tudott az összeesküvésről, de kivárt. A tartalékhadsereg lett a felkelés fő bázisa, Stauffenberg pedig Fromm törzsfőnökeként a jelentéstételek során hetente találkozhatott Hitlerrel. Egy újabb elvetélt kísérlet után Stauffenberg elhatározta, hogy maga hajtja végre a merényletet. 1944. július 20-án a táskájába rejtett pokolgépet közvetlenül Hitler ülőhelye mellé helyezte a kelet-poroszországi – ma Lengyelország és a Kalinyingrádi terület határa közelében fekvő – főhadiszálláson, a Wolfsschanzéban (Farkasverem) egy megbeszélés előtt.
Társai a tanácskozás kezdetén felhívták Berlinből, ő pedig elhagyta a szobát, ahol a bomba tíz perc múlva felrobbant.
A detonáció nyomán négyen meghaltak, ketten súlyos sérüléseket szenvedtek, de Hitler csodával határos módon szinte sértetlen maradt. Stauffenberg távozása után ugyanis az egyik tábornok megbotlott a táskában és távolabb tolta azt, a robbanás erejét csökkentette a masszív tölgyfaasztal lába és lapja is, valamint hogy a barakkban a légnyomás jobban szétoszlott.
Stauffenberg a robbanást hallva biztos volt a sikerben, ezért azonnal Berlinbe repült, hogy beindítsa a hatalomátvételt. A puccsisták kiáltványban tették közzé Hitler halálhírét, hívásaik nyomán a beavatott tisztek őrizetbe vették az SS és a közigazgatás kiszemelt vezetőit.
Amikor azonban kiderült, hogy a Führer életben maradt, egyre többen hagyták cserben őket, Fromm pedig rögtönítélő bíróság elé állította és még aznap este kivégeztette Stauffenberget, Olbrichtot és mindazokat, akik elárulhatták volna, hogy tudomása volt a merényletről, de nem akadályozta meg azt. Az őrjöngő Hitler valóságos hajtóvadászatot indított és halállal büntette mindazokat, akikről feltételezhető volt, hogy tudtak az összeesküvésről. Sokan meg sem várták, hogy értük jöjjenek, öngyilkosságot követtek el: így tett Henning von Tresckow tábornok a keleti fronton, Kluge az őt Berlinbe szállító repülőgépen.
A merényletkísérlet évfordulóján Olaf Scholz Berlinben a demokrácia és a szabadság melletti kiállásra szólított fel. A német kancellár úgy szólt, hogy
az 1944. július 20-i puccskísérlet kudarcot vallott. Az ellenállást egyesítő célok azonban nem.”
Hozzáfűzte: a náci diktatúrának volt alternatívája, egy jobb Németország. „Ez a mi alaptörvényünk Németországa” – hangsúlyozta a német alkotmányra utalva. Az ellenállás arra emlékeztet, hogy nem szabad lemondani a történelemmel való szembenézésről. Mindenkinek fel kell vállalnia, hogy „rajta múlik” – mondta a kancellár. A demokratikus Németország egyszerű állampolgárainak nem kell az életüket kockáztatniuk, mint azt a Hitler elleni bombamerényletet irányító Claus Schenk von Stauffenberg ezredes tette. Ugyanakkor – fűzte hozzá – azt látni kell, hogy a „demokráciánk a mi fáradhatatlan erőfeszítéseinkre, mindannyiunk erőfeszítéseire támaszkodik”.
Mindenkinek be kell kapcsolódnia, és szembe kell szállnia az embercsoportok iránti gyűlölettel és a szélsőségességgel
– zárta.
(MTI)