De Scruton aztán marginalizálódott a saját hazájában.
Amit most az Egyesült Királyságban látunk, az az otthonunk megtagadása. Megtagadjuk azt, ami miatt britek vagyunk. Ez minden eddiginél jobban tükröződik a mai politikai osztályban. Át akarják fogalmazni a problematikusnak tekintett nemzeti identitást. Gyűlölik a fehér brit többséget, és a migráción keresztül becsmérlik és erodálják a közösségünket. A zavargások kapcsán pedig szélsőjobboldalinak minősítenek embereket. Politikai kísérletnek vetik alá gyerekeinket. Ha valakit, hát Scrutont nem lepné meg a konzervatívok összeomlása: ő előre látta, hogy ez következik. Elborzadna a mai munkáspárti kormánytól, hiszen csupa olyat lép, amit Scruton ellenzett: korlátozza a szólásszabadságot, megszünteti az ellenőrzést a határok felett, emeli a magániskolák díjait, leviszi 16 éves korra a szavazói korhatárt. Ez olyan, mint egy scrutopikus rémálom. Talán jobb is, hogy nem kellett mindezt megélnie. Azért is van szükségünk a konzervatív írókra, gondolkodókra és az értelmiségiek új generációjára, hogy terjeszthessék a nemzeti konzervatív eszméket. Ha nem teszünk azért, hogy a konzervativizmus a megfelelő irányba haladjon az Egyesült Királyságban, tényleg vége lesz.
Amit most az Egyesült Királyságban látunk, az az otthonunk megtagadása. Megtagadjuk azt, ami miatt britek vagyunk”
Ön a nyugati akadémiai szférában nem igazán bevett álláspontot képvisel. Érték támadások emiatt?
A brexit óta eltelt nyolc évben a brit egyetemeket megtámadta az egyre harciasabb radikális progresszivizmus. Számos látványos eset volt. Nem hívták meg a pszichológus Jordan Petersont Cambridge-be, a filozófus Kathleen Stock elveszítette állását a Sussexi Egyetemen, a szociológust Noah Carlt kirúgták a Cambridge-i Egyetemről, Eric Kaufmann politikaprofesszort pedig kiutálták a Birkbeckből. Az akadémiai szabadság kérdése egyre égetőbb. Az 1960-as évek óta a baloldali és jobboldali akadémikusok számaránya 3:1-ről 10:1-re nőtt. Az egyetemek monokulturálissá váltak, mélyen intoleránssá és ellenségessé a nonkonformistákkal szemben és mindazokkal, akik megkérdőjelezik a genderideológiát, támogatják a brexitet és akik vitatják, hogy a Brit Birodalom öröksége egészében negatív volna. Nemrégiben egy csoport akadémikussal benyújtottuk a felsőoktatási szólásszabadságról szóló törvényt, amely jogi követelményt támaszt az egyetemekkel szemben a szólásszabadság előmozdítására és védelmére. Ha például valakit elbocsátanának a politikai nézetei miatt, akkor bírságot rónának ki az intézményre. Ha csak azért nem hívnának meg egy előadót, mert ellentmondásosnak találják, szintén bírságot kaphatnának. A parlament elfogadta a törvényt, de a kormány máris bejelentette, hogy felülvizsgálja, ami lényegében azt jelenti, hogy ejtik az egészet. Ha ezt megteszik, az újabb támadás az egyetemi szólásszabadság és a véleménynyilvánítás szabadsága ellen. Ez az egyik ok, amiért igyekszem szorosabbra fűzni a kapcsolatot az MCC-vel a Buckinghami Egyetem részéről. Eric Kaufmann barátommal és professzorommal együtt azon dolgozunk, hogy ez legyen az első nyíltan woke-ellenes egyetem az Egyesült Királyságban. Együttműködünk az MCC-vel, hogy magyar diákok és oktatók érkezzenek az országba, és fiatal brit konzervatívok jöjjenek Budapestre. Ha komolyan gondoljuk a nyugati szólásszabadság megmentését, akkor össze kell kapcsolni az MCC-t a Buckinghami Egyetemmel, a Peterson Akadémiával, az Austini Egyetemmel, a Substack-blogokkal, a YouTube-csatornákkal, az Unherd magazinnal és a hasonlókkal. Egy alternatív ökoszisztémát kell létrehoznunk, amely képes új nemzedékeket kiművelni.