„Kedves Kádár Elvtárs!” – így gratulált Kádár Jánosnak a már 1988-ban is „független” HVG főszerkesztője
![](https://cdn.mandiner.hu/2024/07/xU8nNNPTLr-JUbzdL_GAjVWpNl45a_DDVanwj-b_ARQ/fill/276/155/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzU5ZjUwMGQzZWY2MzRlOGQ4ZmVmMDIwNDAxNjYxNzdh.jpg)
Érdekes levél jutott lapunk birtokába.
![](https://cdn.mandiner.hu/2024/07/xU8nNNPTLr-JUbzdL_GAjVWpNl45a_DDVanwj-b_ARQ/fill/276/155/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzU5ZjUwMGQzZWY2MzRlOGQ4ZmVmMDIwNDAxNjYxNzdh.jpg)
Szóval HVG, idézzétek csak fel a szemérmességből elfeledett orosznyelv-órákat, mert hogy: job tvoju máty!
Nyitókép: Mandiner/Ficsor Márton
„HVG, HVG, nu, págágyi!
A folyamatosan külső igazodási pontot kereső HVG nevű nyomdaipari csereeszköz arról delirál, hogy a magyar jobboldal »orosz mintára« dolgozik, mert pl. nem átall a családok pártjára állni az ún. LMBTQAPI+ érzékenyítéssel szemben.
Bagoly mondja verébnek, hogy nagyfülű. A nyelvét lézengő pribékhez illő módon vörös helyett most uniós csillagos tomporokhoz közelítő HVG úgy hirdeti magát manapság, hogy »45 éve független«. Negyvenöt éve, 1979-ben Magyarországon kommunista diktatúra volt. Kb. annyira voltak akkor is »függetlenek«, mint ma. Mert igen, a HVG-t, a flexibilis gerincű zsurnalizmus mutatványszámát akkor alapította a pártállam külkereskedelmi szervezete.
Ezt is ajánljuk a témában
Érdekes levél jutott lapunk birtokába.
És igen, a HVG főszerkesztője volt az, aki még 1988-ban (!) is »Kedves Kádár Elvtárs!« benyalással köszöntötte az '56-ot szovjet szuronyokkal vérbe folytó pártfőtitkárt – MSZMP-elnökké avanzsálása alkalmából.
Aztán a komplett magyarországi posztkomcsi médiával együtt a HVG is váltott, és hirtelen nagyon nyugatosch, européer újság, a nadrágos emberek lapja lett. A megalkuvást nem tűrően keresett újabb birodalmi világítótest már nem a Kreml vörös csillaga, hanem a New York-i felhőkarcolók, majd a brüsszeli falansztercsodák lettek. De van, ami nem változott: az idegen ideológiáktól való függőség, a »szarkasztikus karikatúrakkal« álcázott istentelenség és pökhendi lenézése mindennek, ami magyar. A '80-as évekből megmaradt intézményi memória, no meg a dörgölődzés konjunktúrájába vetett feltétlen hit miatt gyakorolja a HVG ilyen mesteri fokon a dezinformálást, a háborús uszítást, a külföldi érdekek nyomvonalán haladó propagandát.
A jobboldal ezzel szemben mindig a külföldi elé helyezte a magyar érdeket: a függetlenséget, a magabírást, szuverenitást, és az ezeket szolgáló gyakorlatokat: a határok védelmét, a családok támogatását és a béke előmozdítását.
Mi nem másolunk mintákat se keletről, se nyugatról. Mi mintát teremtünk. Mi nem másokat szolgálunk, hanem önmagunkat választjuk szövetségesül.
A HVG és a HVG-féle cselédmédia még nem Az Ember, de Magyarország tragédiája: »küzdést kívánnak, diszharmóniát« – mert nem adhatnak mást, mi lényegük.
Szóval HVG, idézzétek csak fel a szemérmességből elfeledett orosznyelv-órákat, mert hogy: job tvoju máty!”