Magyarország új jelzőket kapott Brüsszelből – a franciákkal és a németekkel került egy kalapba
![](https://cdn.mandiner.hu/2024/04/9eGMvEv8b8LhXueeXyZFdlhVw5Oz-k2ByWrPQrVfxqI/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzZmMGUzMGY2ZWY4NDQ2NTU4Y2JlNmNmOTQ5MGYyZjFh.jpg)
Nem biztos, hogy a szerző alaposan átgondolta, kiket sérteget.
![](https://cdn.mandiner.hu/2024/04/9eGMvEv8b8LhXueeXyZFdlhVw5Oz-k2ByWrPQrVfxqI/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzZmMGUzMGY2ZWY4NDQ2NTU4Y2JlNmNmOTQ5MGYyZjFh.jpg)
Ez Orbán Viktor és a kelet-európaiak győzelme.
„Mindenesetre mind a maratoni vívódás, mind pedig a végeredmény tökéletes látlelete annak, hogyan működik ma az Európai Unió: akadozottan, alsó hangon elfogadhatóan. A lecsóba ment a sokat reklámozott csúcsjelölti rendszer: sem a néppárti Manfred Weber, sem pedig a szocialista Frans Timmermans nem ment át a végső rostán. Nem mintha – magyar szemmel nézve – kár lenne bármelyikükért is, akár a törtetése közben a saját pártcsaládjának értékvilágával szembeforduló Weberért, akár a nyelvzseninek tökéletes, ám politikusnak némiképp agresszív Timmermansért.
A 2024-es EP-választások alkalmával majd kéretik nem újra lenyomni a csúcsjelölti rendszert a torkunkon, mint óvodásén a tejbepapit. A vak is látta – ha másutt nem, a Wikipedián –, hogy a nagyjából egy bajor segédrendőr karizmájával rendelkező Weberre nemhogy a félmilliárd fős EU vezetését nem bízza majd senki, de eddig még egy tehenészeti államtitkárság vezetésére sem találták különösebben alkalmasnak a kiváló minőségű csúcsjelöltet.
Mindenesetre a német kereszténydemokrata Von der Leyen jelölésével a közép-európai országoknak, így hazánknak a legkevésbé sincs oka szégyenkezniük a brüsszeli csúcs végeztével. Sőt! Először is sikerült megakadályozniuk, hogy célba érjen a Juncker-bizottság alelnökeként Budapestet, Varsót és Bukarestet egyaránt vegzáló Timmermans, aki büszkén tudja barátai sorában Soros Györgyöt.
Másodszor pedig a német miniszternő személyben a V4-eknek előbb az olaszok, később pedig már a franciák és a németek részéről is támogatást élvező favoritja lett a befutó. Ebben is volt ugyanakkor egy csavar: Merkelnek előbb formálisan is el kellett engednie Weber kezét – értsd: a brüsszeli toronyház huszadik emeletének erkélyéről –, hogy saját minisztere és párttársa, Von der Leyen mellé álljon. Ha valakinek a magyar ellenzéki oldalon kétsége támadna afelől, hogy ez visegrádi siker lenne-e, annak idéznénk a baloldal fékezhetetlen agyvelejű tekintélyét. Martin Schulz tegnap azt kiabálta fel megafonján az európai politika süllyesztőjéből: »Ez Orbán Viktor és a kelet-európaiak győzelme!«”