Az egyik fő kérdés: egy immár több mint ötszáz napja befagyott konfliktus Európa keleti felében érdeke-e egyáltalán az Egyesült Államoknak, amely a 2008-as bukaresti NATO-csúcson Ukrajna és Grúzia szövetségbe való meghívásának legfőbb szorgalmazója volt? Az amerikai konzervatív világnézetet képviselő Cato Institute szakértői szerint nem, és a vilniusi csúcsértekezlet elé időzített, a Foreign Affairsben megjelent cikkükben részletesen ki is fejtik, hogy miért.
Justin Logan, a Cato Institute védelmi és külpolitikai tanulmányi igazgatója és Joshua Shifrinson, a Marylandi Egyetem közrendvédelmi intézetének docense mindenekelőtt azzal érvel, hogy
Ukrajna NATO-ba való felvétele magában hordozza az Oroszországgal való háború – beleértve a nukleáris háború – lehetőségét,
és ezzel a szövetség vezetői is tisztában vannak. A szerzők szerint az ukrajnai háborúban való további amerikai és NATO-szerepvállalás hívei mind ez idáig nem tisztázták, hogy milyen amerikai stratégiai érdekek forognak kockán. A Biden-kormányzat szerint a történelem azt mutatja, hogy amikor a diktátorok nem fizetnek meg az agressziójukért, akkor még nagyobb káoszt okoznak, és még több agresszióba bocsátkoznak, a cikkíróknak azonban az a véleményük, hogy Oroszország már eddig is hatalmas árat fizetett a háború kirobbantásáért. Egy másik érvelés szerint az európai stabilitás és biztonság megköveteli, hogy Kijev csatlakozzon a szövetséghez, mert ha Vlagyimir Putyint nem állítják meg Ukrajnában, akkor NATO-tagállamokat fog megtámadni. Még olyan érvek is elhangzanak, hogy Ukrajna „kiérdemelte” a tagságot azáltal, hogy harcolt a szövetség egyik ellenfelével, és meggyengítette.